Em dic Yuan Hao. Vinc de la Xina.
La Xina est. La part del sud. Al costat de Xangai.
I porto aquí des de l'any 97.
Vaig venir amb 11 anys
i des de llavors visc aquí, al Prat del Llobregat.
Quan vaig arribar la meva mare estava treballant per a la meva tia
i jo i el meu germà vam arribar a la vegada.
No en teníem prou per llogar una casa a part
i llavors vaig estar vivint a casa de la meva tia durant diversos anys
fins a finalitzar l'ESO.
Amb 11 anys vaig entrar a sisè de primària.
És clar, vaig trobar força dificultats
a l'hora de relacionar-me, perquè no sabia res d'espanyol.
I a més, doncs, hi ha vegades que m'enfadava amb els companys
perquè no entenia el que em deien.
Bé, i amb mi mateix, clar.
No ho vaig passar malament, però tampoc ho vaig passar bé, diguem.
Hi havia moltes coses que jo estava aprenent a la Xina
i vaig haver de deixar d'aprendre quan vaig venir aquí
per exemple, [?], estava aprenent a la Xina quan estava a primària.
I quan vaig venir aquí doncs no... Era més difícil la situació econòmica que allà
perquè aquí la vida és més cara i llavors ja no vaig seguir aprenent.
Em vaig trobar força dificultats a l'hora de relacionar-me
perquè els nois d'allà ja havien format
els amics i grupets d'amics des de primària.
Jo em sento molt intrús i llavors
hi ha vegades... la gent ja si ja va en un grupet
doncs no és difícil... no és fàcil relacionar-s'hi.
A primer i a segon de l'ESO no estudiava.
Quan anava a classe era per dormir, perquè m'avorria i no entenia molt.
Excepte l'assignatura de mates que no calia entendre molt d'idioma.
I llavors, així vaig passar els tres... Els dos anys...
Els primers dos anys a l'institut.
Perquè normalment un ja comença a treballar
ja vols dir que no vols estudiar més.
I bé, jo vaig treballar durant mig any de cambrer a Girona.
En un restaurant de una amiga de la meva tia.
I allà vaig aprendre diguem... és a dir...
Vaig veure com volia ser la meva vida.
No volia ser tota la vida treballant de cambrer
o treballar com un xinès
que és obrir una botiga "tot a cent" o una botiga d'alimentació.
No volia això.
I llavors vaig pensar... en finalitzar la temporada d'estiu
li vaig preguntar a la mare que volia tornar a estudiar
i ella em va dir que sí, que tornés al mateix institut
i que seguís estudiant.
Primer va ser la sorpresa de la professora
que era tutora... o psicòloga de l'institut.
Que ens feia classes a part als nous... Diguem, als immigrants.
Als marroquins, els xinesos i alguns més.
I llavors, ella és qui em va ajudar
quan em va veure a la porta de l'institut i diu "ah, tornes a estudiar!"
I li vaig dir que sí i ella em va ajudar a matricular-me de nou,
a buscar una plaça i quan vaig venir el primer dia
va ser la sorpresa general dels companys.
No tenia gaire idea, perquè no conec a ningú que,
en la meva família, en el meu entorn familiar
que sabés aconsellar quina carrera agafar.
Llavors, va ser... bé, vaig preguntar a professors
del meu institut. I al final vaig decidir a aquesta carrera d'enginyeria industrial
perquè un company meu, amic de... del batxillerat.
I el més bo s'exposava a que tothom havia d'aprendre d'ell
Era el millor de la classe.
I jo li vaig preguntar "què faràs tu?"
I em va dir "enginyeria industrial" i dic "per què?"
I em va dir que aquesta carrera perquè tenia molta sortida
i podia guanyar-se molt bé la vida.
I llavors vaig triar el mateix que ell.
Doncs ara he conegut molta gent i bé...
Dels anys, he conegut molta gent de la uni
I... ara ja tinc bastants...
Gairebé tots els amics són espanyols.
Amics xinesos només en tinc un, que era amic d'infància.
Que ha vingut aquí a Espanya també i...
I els altres no tinc més amics xinesos. Tots són espanyols, eh?
I bé, surto amb ells també de cap de setmana.
Estudio amb ells. Bé, vida d'estudiant normal.
El català doncs, la veritat és que quan vaig venir aquí
el primer any em van estar ensenyant el castellà
a primària.
I quan vaig arribar a l'institut
va ser on més em va costar.
Però al meu institut, en la meva època,
estava fent unes classes de català intensiu per als nous.
És a dir, immigrants.
Llavors, crec que em...
En certa... Entre cometes, em van obligar [a] treure totes les classes
de més de classes de la tarda. Qualsevol assignatura me la van treure.
I durant un curs sencer vaig estar totes les tardes aprenent català.
I a partir d'aquí he après català.
Bé, entenc, escric i...
No parlo molt però parlo també el català.
Penso que és una identitat cultural de Catalunya.
Jo m'identifico bastant ja com ser català
i ser xinès al mateix temps, i espanyol alhora.
No té cap conflicte per a mi ésser les tres coses alhora.
Depenent de la capacitat i de la situació econòmica
els aconsello, si té la capacitat suficient i pot
permetre's estudiar doncs que seguís estudiant
fent una carrera.
I crec que és la millor sortida.
I si no, no voleu o no té prou...
No té temps suficient per estudiar els quatre anys
i... de la uni, doncs els aconsello...
Els aconsello que estudiessin almenys formació professional.
Llavors, amb això, segons els amics que... Els amics i companys d'institut
que no van fer batxillerat.
Que se'n van anar directament a formació professional després de l'ESO.
I han trobat feina i estan fent la seva vida normal.